Жан Кокто
Поетът на тридесет години

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

На попрището жизнено в средата, ето

възсядам къщата си като някой кон;

от двете ми страни еднакво е полето,

ала се различава много по сезон.

Отсам лозя земята има за придатък

като рога на млад козел; ден оживен

с пране простряно, глъч и смях; а пък оттатък

е зима с почитта дължима там на мен.

Твърдиш, че още съм ти мил — дано, блажена

Венеро. Да не бях за теб издигал глас,

и да не беше къщата от стих строена,

сам в празнота, от покрива бих паднал аз.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.